ALEGEREA SOPHIEI
În 1947, la doi ani după război...
am poposit la New York
"Sodoma" nordului, cum îl numea tata.
Pe atunci mi se spunea Stingo.
Adunasem ceva bani pentru romanul meu,
căci doream fierbinte să devin scriitor.
Sufletul îmi era, însă,
străin de dragoste și moarte.
Nici pe atunci nu erau locuințe ieftine în Manhattan.
Astfel mi-am început călătoria inițiatică
în ciudatul Brooklyn.
Știu...
Culoarea roz e neașteptată.
Fostul meu soț vindea vopsea pentru nave.
Sute și sute de galoane din această vopsea pentru... nave.
Se pare că rozul nu a avut căutare.
Iau camera.
- Unde e apa caldă? - De necrezut, nu e în camera lui.
Walt Whitman.
"Yetta ne-a dat de știre că în Palatul Trandafiriu
a sosit un tânăr romancier din sud.
Vecinii tăi te invită diseară, la 8 la cină
sus, în camera lui Sophie..
Cartea e darul de bun-venit...
al unui vechi bard către noul sosit.
Sophie și Nathan".
- Târfă! - Nu pleca! Nu pleca!
Nathan, stai!
Stai! Crede-mă, Nathan!
Ți-am spus să stai departe!
Nu te atinge de munca mea!
Nathan, nu!
- Știi că nu te mint! - Minți.
- Nu mint! - Minți.
Te rog, nu pleca! Nu pleca, te rog!
Nathan, doar știi că avem nevoie unul de celălalt!
Eu, nevoie de tine? Să-ți spun ceva!
Îmi ești necesară ca o boală nesuferită.
Îmi ești necesară, ca antraxul.
Ca trichineloza!
Ești pentru mine ca piatra la fiere, pelagra sau encefalita.
Ești o tumoare pe creier!
"Parsinoma" creierului!
Am nevoie de tine... ca de moarte!
- Mă auzi? Ca de moarte! - Nu, Nathan!
Întoarce-te la Cracovia!
Înapoi la Cracovia!
Bună seara.
Te-ai distrat?
Ți-a plăcut spectacolul nostru?
Ai tras puțin cu urechea?
Ușa era deschisă. Mă întrebam ce se întâmplă.
Ușa era deschisă? Te întrebai ce se întâmplă?
Să fiu al naibii, e chiar genul literar sudist!
Păcat că plec.
Ne-am fi distrat discutând despre tâmpenii din astea.
Puteam discuta despre sporturi...
sporturile din Sud...
Linșarea negrilor, de pildă... Sau a cioroilor, cum le ziceți voi.
Adio, fraiere. Ne vedem pe lumea cealaltă.
Cum te simți?
Bine.
Da.
Îmi pare rău.
El nu e mereu așa...
Nu te mai scuza?
Locuiesc jos. Dacă ai nevoie de ceva...
Mulțumesc.
Ești drăguț.
- Hai, vino jos! - Nu, mă simt bine.
Eu sunt Stingo.
Te rog... scuză-ne.
Cheltuieli diverse - 60 cenți, distracție - 50 cenți...
Da?
Te invitasem la cină.
Ești foarte amabilă.
Eu bat la mașină noaptea...
Dar dacă deranjez, nu vreau să...
Nu! În copilărie, tata...
făcea la fel iar eu adormeam cu acel zgomot.
Mă simțeam...
Cum se spune... în siguranță.
- Tatăl tău era scriitor? - Tatăl meu era...
tatăl meu era profesor de drept. Scria articole...
despre amenințarea nazistă,
încercând să protejeze evreii polonezi persecutați.
Sunetul mașinii de scris îmi amintește de tatăl meu...
și de bunătatea lui.
N-ai vrea să intri?
Poate altă dată.
Acum, scuză-mă...
Noapte bună!
"Stinko", da?
- Stingo. - Stingo, da!
N-am mai auzit asemenea nume.
Nu e cu "k", ci cu "g".
- Am înțeles. - E cu "g".
Îmi place!
E plăcut... știi, sună bine.
Îmi place.
Nathan!
Of, Nathan!
Of, Dumnezeule!
Sophie, nu vezi că suntem pe moarte.
Trezește-te leneșule. Întinde-ți oasele.
Lanul de grâu și șareta te așteaptă..
Grăbește-te.
Mergem la picnic la țărmul mării.
- Bună dimineața, Stingo. - Bună dimineața.
Vrem să fim prieteni...
și să ne însoțești în această frumoasă zi de vară!
Te invităm să iei micul dejun cu noi.
- Iar apoi... - Da.
- Coney Island. - Coney Island! Dumnezeule!
Îmi pare rău pentru aseară.
Știu ce gândești: "Oamenii ăștia sunt ciudați".
Duminica ne îmbrăcăm mai deosebit și ieșim în oraș.
- Bine. - Bine?
Știam că vei înțelege!
Acolo, toți se îmbracă așa.
Uită-te la oamenii aceia, modești și patetici. Uită-te la ei!
Trântori. Toți merg pe stradă, ca și cum ar purta...
aceiași înspăimântătoare și plictisitoare uniformă.
Ești plictisitor! "Bună dimineața"!
Privește acest dar al lui Dumnezeu!
Dă-mi un sărut.
- Un sărut. - Bine, un sărut.
- Nu meriți mai mult. - Încă unul.
- Mai vreau unul. - Nu.
- Trebuie să-mi mai dai unul. - Nathan, nu poți...!
Nu pot să nu te ating.
Este... Nu, Nathan Landau!
Ce părere ai de asta, Stingo?
Iată un tânăr evreu...
de aproape 30 de ani...
îndrăgostit lulea de o "șiksa" poloneză.
Ce e asta? Ce este o Shiksa?
O Shiksa? Înseamnă că nu e evreică, ci creștină.
Este...
Bine. Am bănuit că nu este...
- Evreică, evreică? - Da.
Evreică?
Nu, nu, nu... Sophie e catolică.
Nu-i nimic. Dar nu mai sunt catolică, așa că...
Pro-catolică atunci.
Când am cunoscut-o...
era numai piele și os.
Asta, la peste un an de la desființarea de către ruși a lagărului în care se afla.
Semănam cu ceva...
care sperie ciorile. Cum se spune?
Sperietoare se zice.
- Aveam scorbut. - Nu, nu, nu!
Vrea să spună tifos. Era anemică, avea febră...
E o minune că a rămas în viață în lagărul ăla.
Așa e! Vreau să spun...
Credeam că am leucemie...
și că voi muri.
Nathan a văzut că e doar anemie.
- Ești doctor? - Nu, nu.
Fratele meu e doctor.
- Eu sunt a biolog. - Da!
Am diplomă în științe de la Harvard.
Se ocupă de BC...
biologia celulară.
- Lucrez în cercetare acum. - Lucrează la Pfizer.
O mare firmă farmaceutică în Brooklyn.
Am dus-o la un prieten al fratelui meu,
un doctor care predă la Universitatea Medicală Columbia Presbyterian.
- Da. - El a confirmat diagnosticul.
Și i-am administrat...
o doză mare de sulfat de fier...
A înflorit ca un trandafir minunat.
Un trandafir.
Un trandafir...
Un trandafir al naibii de frumos.
Îți mulțumesc că m-ai făcut să mă înfloresc ca un trandafir.
Corect e "să înfloresc".
O vreau perfectă.
Și ce-i cu asta? Vreau să spun că e o limbă ridicolă!
Sunt prea multe cuvinte!
Pentru "viteză" avem "repede", "iute"...
"rapid" cu același înțeles.
- "Ager"... - "Grabnic".
- "Pripit". - "Rapid".
- "Expeditiv". - "Accelerat".
"Înaripat".
Nu, nu! Opriți-vă!
E ridicol!
În franceză e atât de simplu. Spui: "vit".
Or în poloneză, "szybko" sau în rusă, "bistroy".
Numai în engleză e așa complicat!
Câte limbi știi?
Tata era lingvist, așa că el, eu...
M-a învățat germana, franceza, rusa, maghiara...
limbile slave...
Deci, ce limbă maltratez acum?
Engleza!
Cred că tatăl tău era un om foarte interesant.
Da, tatăl meu era...
un om civilizat.
- Așa se spune, nu? "Civilizat"? - E foarte bine.
Da? Tatăl meu era un om civilizat care a trăit într-o lume necivilizată.
Cei civilizați erau primii trimiși la moarte.
Cânți la pian?
Nu. Obișnuiam să cânt, dar...
nu mai cânt demult.
Nu mai...
Mama era o pianistă bună.
Nathan m-a surprins cu acest pian de ziua mea!
Îmi place mult piesa asta.
Când eram mică...
Îmi amintesc, că stăteam întinsă în pat...
și o ascultam pe mama cântând la pian,
și pe tata bătând la mașină.
Cred că am avut cei mai minunați părinți.
Am avut o copilărie foarte fericită.
Cunoști cântecul "swanee", nu-i așa?
Stingo, cântă și tu!
Am tresărit violent,
la amintirea vorbelor lui Nathan.
"Sophie, nu vezi că suntem pe moarte?
Voiam cu disperare să-mi împachetez lucrurile și să fug.
Dar nu am făcut-o.
Am stat în casa Yettei Zimmerman...
și am contribuit la împlinirea profeției lui Sophie despre noi trei.
Am devenit cei mai buni prieteni.
Iată un exemplu de expresivitate în engleză.
Sophie adora să vorbească despre felul în care Nathan i-a salvat viața.
Pentru ea, întâlnirea lor...
a fost un miracol.
"Cum nu mă opream să aștept moartea, M-a așteptat ea pe mine."
"Trăsura ei era doar pentru noi Și pentru nemurire".
Rime, rime... Nu este destul de greu să înțelegi limba?
Limba vorbită zilnic. Ne citește doar versuri!
Astfel, veți înțelege...
frumusețea limbajului artistic.
Ne vedem săptămâna viitoare. Și nu uitați...
Nu descurajați.
Veți vedea.
Într-o bună zi vă veți trezi visând în engleză!
Scuzați-mă. Care era autorul poemului?
Dickens.
- Emile Dickens. - Mulțumesc.
Vă simțiți bine, domnișoară Zawistowska?
Da.
Mulțumesc, mă simt bine. Sunt un pic obosită.
În ultima vreme, am observat...
că sunteți într-o stare delicată.
- Sper că nu intru în amănunte prea intime. - Nu! Nu, eu...
Mă puteți ajuta?
Mulțumesc.
Mulțumesc...
pentru grija dumneavoastră.
La revedere.
Scuzați-mă, domnule. Îmi puteți spune...
cum aș putea obține referințe...
despre...
poetul american din secolul XIX...
- Emile Dickens? - În camera cataloagelor, în stânga.
În cataloage nu există așa ceva.
Nu voi găsi așa ceva?
De ce, nu... voi găsi?
Charles Dickens e scriitor englez.
Nu există poet american cu numele Dickens.
Mă scuzați. Nu, sunt sigură, că e poet american.
- Emile Dickens. - Ascultă!
- "D-I... - Ți-am spus!
Nu există o astfel de persoană. Vrei să-ți dau în scris?
- M-ai înțeles? - Da.
E în regulă...
Stai liniștită.
Doctorul va avea grijă din tine
Ești așa frumoasă.
Da! Cum ai ajuns să fii așa frumoasă?
Cred...
Cred că voi muri.
Nu, nu, nu...
Nu, pulsul...
Ai un puls regulat.
Vei trăi o sută de ani.
De ce sunt așa obosită?
Doctorul recomandă să prinzi puțină culoare...
Te duc la fratele meu.
E un doctor foarte bun.
- Nu, dar tu... - Credeai că sunt doctor?
Nu, eu sunt biolog.
- Te-ai hrănit cum trebuie? - Da! O, da! Sunt...
Sunt de șase luni în America. Și...
mănânc cât se poate de bine.
Ai o lipsă de fier în organism.
Acum trebuie să plec.
Pot reveni? Nu răspunde. Mă voi întoarce.
În regulă?
Da, în regulă!
- De când ești aici? - Am început să pregătesc masa.
Arăți mult mai bine.
Ce ai făcut aici?
Camera arată minunat.
Avem ficat de vită,...
preparat "Veneziano" cu sos picant...
și praz.
Au fier din belșug, iar prazul înfrumusețează vocea.
Nero îl folosea zilnic...
- pentru a-și îngroșa vocea. - N-am știut.
Cânta în timp ce Seneca era hăcuit.
- Dă-mi voie să te ajut. - Nu! Nu trebuie să te miști.
Doamna dorește să guste vinul?
"Chateux Margoux de...
1937"?
Doamne!
Pentru o zi specială...
un vin deosebit.
Știi, când...
Când ai o viață minunată...
ca a unui sfânt și apoi mori...
probabil, asta vei bea în Paradis.
Thomas Wolfe!
"Privește înger către casă".
Doamne! Cum sună Wolfe în poloneză?
"O piatră, o frunză, o ușă nedescoperită".
O piatră...
- Ușa. - Ușa.
- "...și toate chipurile uitate..." - Chipuri uitate.
Doamne! E prima dată...
când îl aud pe Thomas Wolfe în poloneză.
Iar eu îl aud prima oară în engleză.
Dacă bietul Wolfe te-ar fi auzit...
- ar fi scris în poloneză. - Nu cred.
Da! O, da!
Ai fost în lagărul de concentrare?
Da, nu pot...
- Nu pot vorbi despre asta. - Îmi pare rău.
Am un talent să-mi bag nasul unde nu trebuie...
Îmi...
doresc mult să te cunosc
și să-ți fiu aproape.
Emily Dickinson?
Deci e femeie?
O, nu!
"Proprietatea of Nathan Landau".
- Acesta ești tu? - Da, eu sunt.
- E cartea ta? - Nu, e a ta.
Mulțumesc!
Mulțumesc.
"Așterne acest vast pat,"
"Așterne-l cu teamă;"
"Pân' la ziua judecății..."
"S-adaste așa gătit."
"Fie-i salteaua întinsă"
"Și pernele moi."
"Nu lăsa soarele cu aurie larmă...
"Să tulbure acest lăcaș".
Nathan, noul meu prieten drag...
mi-a rezolvat starea de continuă excitare.
Eram frigidă înainte de tratament.
Acum sunt nimfomană.
Wilhelm Reich m-a transformat într-o nimfomană.
Psihanaliza mi-a apropiat sexul de creier!
Numele ei mă mângâie și acum,
Lesley Lapidus.
Intră, e deschis!
Bună!
- Arăți minunat. - Mulțumesc.
- Ce vrei să bei? - Știu și eu...
Nu știu, să vedem...
- Aș dori un vin roșu. - Of, Dumnezeule!
E fantastic să faci dragoste!
Stai! Lasă-l să sune!
Bine, mamă.
Bine, bine. Ți-am spus că sunt bine.
Da, florile. Să ud florile...
și să hrănesc câinele. Bine, mamă...
Da, tată. Prințesa ta e bine.
În regulă. La revedere!
Sunt plecați în weekend, iar servitoarea e bolnavă.
Îmi poartă de grijă,
deși am frigiderul plin și ușile zăvorâte.
"Astfel mi-am dat seama că vom fi singuri două zile".
Paharul meu dăduse pe dinafară.
"Fericirea mea umpluse cupa și se răspândise în tot cartierul."
Lesley. Un weekend singur cu Lesley.
Ai citit "Amantul doamnei Chatterley" de Lawrence?
Nu.
El are răspunsul.
Păcat, spune totul despre sex.
El spune...
Zice că amorul e ca o vizită la zeii întunericului.
Stingo, vorbesc serios.
Să mergem în vizită la Zeii Întunericului!
Pot să știu ce se întâmplă?
Nu înțelegi...
Nu pot merge până la capăt.
Înainte de tratament nu puteam rosti...
asemenea cuvinte.
Acum, le spun cu voce tare.
Lesley Lapidus vorbea despre sex, dar nu putea face nimic.
Nathan!? Mă bucur că...
Da, micuțul Stingo.
- Stingo? - Da?
Urci să bem ceva?
Desigur.
Când lucrează, Nathan uită de ceas.
Stingo, arăți... tare bine cu "hainul" ăsta...
Se spune haină.
Da. Așa e, "haină".
Îmi place aici.
Mă bucur că n-ai avut somn.
Ai pățit ceva la gură?
Mi-am mușcat limba.
- Să-ți dau ceva? - Nu, nu e nevoie.
O să treacă.
Ai mutat mobila?
Da, îți place? Fac asta atunci când nu pot dormi?
E bine, pentru că nu trebuie...
Nu trebuie să te gândești la nimic.
- O să încerc și eu. - Nu.
Stingo... tu nu trebuie să muți mobila.
- Vei muta munții din loc. - Acum, nici limba nu mi-o pot mișca.
Poate ai folosit-o prea mult.
De ce nu-s toate femeile ca tine?
Fii mulțumit că e așa. Vor fi multe femei în viața ta.
Multe femei frumoase...
care te vor adora și vor face dragoste cu tine.
Uneori...
mă văd singur pe vecie.
Stingo, n-am fost cinstită cu tine.
Te consider un tânăr american talentat
și fără probleme reale, dar...
Nu poți ști dacă sunt talentat.
N-ai citit nimic scris de mine.
Nu întreb...
știu că scriitorii nu vorbesc despre opera lor.
E vorba de un băiat de 12 ani.
- Și... - Deci este o autobiografie?
Poate, oarecum.
Acțiunea se petrece în anul morții mamei sale.
N-am știut că mama ta a murit.
- Când aveam 12 ani. - Ai iubit-o mult?
Nu suficient.
- Cum adică? - Exact cum am spus.
După moartea celor dragi rămâne...
- vinovăția. - Tatăl tău?
Tata, mama, soțul.
Ai fost căsătorită?
Da, am fost căsătorită.
Și eram foarte tânără. Mă căsătorisem...
cu asistentul tatei de la Universitate.
Asistent la Universitate.
Scrierile antinaziste ale tatălui tău
i-au adus, probabil, necazuri.
Într-o zi, eram la biserică...
Am avut un presentiment și multă spaimă și...
Am ieșit din biserică și am fugit la Universitate...
dar ușile erau încuiate...
acolo erau soldații germani...
și am văzut profesorii. Erau suiți în camion...
iar convoiul s-a pus în mișcare...
și apoi i-am zărit pe tatăl meu și în spatele lui, pe soțul meu.
Și...
I-am privit...
Neamțul a tras prelata...
Și nu i-am mai văzut niciodată.
I-au dus la Sachsenhausen, dar i-au împușcat a doua zi.
- Dar mama ta? - Mama mea...
Mama mea s-a îmbolnăvit...
de... tuberculoză. Tuberculoză și...
Se simțea foarte rău. Era pe moarte și n-o puteam ajuta.
Credeam că dacă-i voi aduce carne...
va mai prinde putere, așa că m-am dus la țară...
țăranii vindeau... șuncă.
Comerțul la negru era interzis și foarte periculos
Carnea trebuia să ajungă numai la germani. Dacă eram prinsă...
Am ascuns șunca sub fustă.
Păream că sunt gravidă.
Îmi era atât de frică!
Tremuram ca varga. Apoi neamțul...
care stătea în fața mea în tren, m-a văzut.
S-a ridicat, a venit la mine...
și mi-a "luat" de sub fustă bucata de șuncă...
M-au trimis la Auschwitz.
Te-au trimis la Auschwitz pentru că ai ascuns o bucată de șuncă?
Nu. M-au trimis la Auschwitz pentru că au văzut că mă tem.
- Știi ce înseamnă asta. - Da.
Ai încercat să te sinucizi la Auschwitz.
Nu, după aceea.
După aceea, am fost în...
- După eliberare. - După ce ai fost în siguranță?
Da, în siguranță, da.
Eram în siguranță, în Suedia. În lagărul de refugiați.
Nu era rău acolo,. Încercau să ne ajute.
Încercau... dar...
Am știut...
că Domnul și-a întors fața de la mine...
Numai așa se explică...
de ce Isus i-a lăsat să moară pe oamenii pe care i-am iubit...
iar pe mine m-a lăsat în viață...
cu rușinea care mă chinuia? O, Doamne.
Așa că m-am dus la biserică...
am luat o bucată de sticlă... Știam că e acolo, și...
Mi-am tăiat venele.
Dar n-am murit, bineînțeles!
Stingo...
sunt atâtea lucruri pe care nu le poți înțelege.
Sunt atâtea lucruri, pe care nu pot...
pe care nu pot... să ți le spun.
Aș vrea să ai încredere în mine.
Vreau să ai încredere în mine.
Doamne, a venit Nathan!
Nathan!
- Sophie! - Astrid?
Sunt de noapte la Spitalul Brooklyn săptămâna asta.
Am o pacientă mai rea decât mama!
Noapte bună, Astrid. Mă duc să mă culc.
Era Astrid.
Las ușa deschisă, să-l aud când vine.
Mai vrei de băut?
Sticla e goală.
Știu unde ține Nathan una plină.
Ai grijă, e întuneric.
Of, Doamne.
Sună-l la laborator.
Nu pot face asta. Nu-i place să-l caut acolo.
La serviciu.
Oricum, am sunat acum o oră!
Nu răspundea nimeni.
Probabil, centrala era închisă.
Da, așa cred...
Când nu poate dormi, umblă...
noaptea prin locuri dubioase.
Merge prin toate cartierele...
Nu știu unde se duce, dar... Odată a venit...
cu ochiul vânăt și cu falca ruptă.
Am crezut că a fost bătut!
Poate a pățit ceva.
Cred că ar fi mai bine să sun la poliție.
- Chiar acum. - Mai așteaptă două ore.
Trebuie să vină cineva la centrală.
Îl suni atunci.
Poate era obosit și a adormit acolo.
Da, probabil.
- Precis. - Așa e, sigur.
Ia te uită. Abecedar-ul nazismului.
Are aici tot ce s-a scris despre naziști și evrei.
E obsedat de faptul că naziștii scapă nepedepsiți.
Crezi că a început după ce te-a cunoscut?
N-ar fi trebuit să-i spun e vina mea...
Ce era să fac? Știu că nu e vina mea că el...
Îl înțeleg. La urma urmei, e evreu.
Crezi că eu nu sunt furioasă?
Din pricina lor tatăl meu,...
apărătorul evreilor, a murit.
Crezi că eu nu sufăr? Tu nu-l înțelegi pe Nathan.
Nu știi...
...ce poate face Nathan?
- Uneori cred... - Ce crezi?
- Ce crezi, copilă poloneză? - Of, Nathan!
- Ești teafăr? - Da, dar cu voi doi ce e?
Eram speriată, știi?
Am fost o proastă!
Ma-m temut că ți s-a întâmplat ceva.
N-am vrut să te trezesc cu telefonul.
Lucrăm la ceva extrem de important.
E minunat, Nathan.
Da, minunat.
Dar tu erai aici...
Cu Sophie.
Stingo, venea de la întâlnire
și am crezut că ești tu.
Am ieșit...
și l-am chemat să bea ceva.
Eram îngrijorată...
și a stat cu mine.
Ai văzut tot ce am mai sfânt.
Deci, îmi cunoști secretele.
Prea puțin...
Au lichidat 6 milioane de evrei...
și cu toate astea, scapă nepedepsiți.
Însoțește-mă la o partidă de linșaj, sudistule.
Sunt sigur că te pricepi.
Eu cobor la mine.
Stingo, așteaptă. E cel mai bun prieten al nostru. De ce te porți așa?
Merită mulțumirile noastre. Ascultă-mă!
Eram speriată și a fost lângă mine.
E adevărat.
Iartă-mă prietene.
Iubita mea Sophie are, desigur dreptate.
Sunt năuc de prea multă muncă.
- Am descoperit ceva. - Știu, iubitule.
Sunt un savant țicnit, ca toți ceilalți.
Eu plec.
Pe mâine.
Mulțumesc.
- Mulțumesc că ai avut grijă de Sophie. - În regulă.
- Ah, Nathan! - Îmi pare rău.
Ți-am spus că-mi pare rău!
Dragul meu, am sosit.
- Bine! - Ai pățit ceva?
- Ești sigur? - Da.
În Sud, la voi, n-ați învățat să prindeți?
- Cum merge? - Foarte bine.
Gândește repede!
Ai intrat și ai stricat totul.
La Yetta găsești cea mai...
bună bere din Brooklyn!
Sophie probabil se odihnește după muncă.
De la război încoace, n-a mai dormit bine. Cum merge?
- Bine, mulțumesc. - Mă lași să mă uit.
- Nu. - Haide!
Nu voi face niciun comentariu...
Nu arăt manuscrisul nimănui.
Eu nu sunt nimeni. Sunt prietenul tău.
"Prieten", o persoană atașată de alta prin sentimente și afecțiune.
- Un susținător. - Când l-am început, am jurat...
să nu-l arăt nimănui până nu-l termin.
Cu excepția lui Alfred Knopf însuși.
Deci, te temi că nu va plăcea.
Ești cuprins de o spaimă profundă și lașă.
Bine!
- Bine, așa îți poți face o idee. - Of, Dumnezeule!
- Dar pagina din mașina de scris? - Nu, asta e...
Nathan! Hei, stai!
Bine.
Stingo! Ce rău se poate întâmpla?
Cel mult, pot vedea că nu știi să scrii!
- La naiba! - Nathan, întoarce-te!
Ți le voi înapoia, bătrâne!
Bine, de acord!
Stingo, așteaptă puțin!
Nathan vrea să te duc la film până termină de citit.
Nu merg.
Ba da, nu te mai chinui.
- Nathan cred că a terminat de citit. - Da.
- Hai să vedem. - Aștept la mine în cameră.
- Nu, vino! - Dacă are ceva de spus...
- să coboare la mine și să-mi spună. - Nu fi prost.
Bravo!
Pe acest pod...
unde mulți scriitori americani au căutat inspirație...
pentru a dărui Americii vocea lor...
privind pământul care ni l-a dat pe Withman,
făuritorul viitorului acestei țări,
și pe Thomas Wolfe sau Hart Crane...
urăm bun venit lui Stingo în panteonul zeilor...
făuritori de vorbe nemuritoare.
Pentru Stingo!
"Cum puteam să nu-l simpatizez pe acest om generos?"
"Nathan era de-a dreptul sclipitor".
Sophie!
Unde ești?
- Stingo! - Nathan!
- Am reușit! - Ce? Ce-ai reușit?
Nathan!
Îți amintești că ți-am spus ceva într-o seară? Azi am dat lovitura.
Ce? Ce s-a întâmplat?
O să vă povestesc totul diseară.
- Spune acum, ce mai contează câteva ore? - Nu, am să vă spun!
Curând, lumea întreagă va afla...
de această extraordinară descoperire.
Nu vă pot spune!
La anul, plecăm toți trei la Stockholm.
E vorba de premiul Nobel!
- Bine! - Îmi pare rău, băiete, dar eu îl voi lua primul!
Am adus ceva să sărbătorim.
Nathan! Ce e asta?
- Asta e pentru tine. - Ce e?
- Și ăștia. - Of, Doamne!
- O, Nathan! Ce rochie frumoasă! - Îți place?
Încearc-o. S-o vedem. Îmbrac-o!
- Of, Nathan! - Haide!
Încearc-o. Te rog, vreau s-o văd.
- Nu vreau să fac asta. - Te rog vreau s-o văd pe tine!
Bine, ține-o așa.
- Lipsește partea de sus. - Adică, tu.
Nathan, e minunată!
- Trebuie să revin la laborator. - Nu rămâi să mănânci cu noi?
- Nu, sărbătorim diseară. - Uite câte am adus.
Nu pot. Trebuie să mă întorc la lucru.
Diseară vom sărbători. Ai grijă de Sophie.
- Vreau să te văd cu ele diseară. - Uite ce pantofi!
Diseară. Ne uităm diseară.
Dragul meu, sunt mândră de tine.
Diseară!
Tu mi-ai dat ideea să-l cumpăr.
- E ca al meu. - E un ceas splendid.
Dr. Kats, șeful meu și soția lui...
Au afaceri cu bijuterii, m-au dus cu mașina...
- să-l dau la gravat. - Probabil se deschide ca al meu.
Ai lăsat urme de degete...
- Ai lăsat numai amprente pe el. - Nathan nu-și va da seama0.
- Crezi c-o să-i placă? - Cu siguranță.
Cred că va fi mulțumit.
A costat mult...
dar nu-i nimic. Mai mult de-atât nu-mi puteam permite.
Ce contează?
Azi, banii nu contează.
Adu șampania!
- Am luat-o! - Șampania e în spate!
Am uitat ce marcă preferă Nathan atunci când m-am dus la magazin.
- Da? Cum îi zice? - Tipul de la magazin mi-a recomandat...
ceva Rosé. A spus că e foarte bună.
- Surpriză! - Surpriză!
Asta e șampania ta preferată?
Stingo a cumpărat șampania.
Drăguț.
E minunat. Uită-te la tine.
- Da! Îți place? - E foarte potrivit.
Fidelitatea ți s-ar potrivi și mai bine.
- Poftim? - Nu ți-am spus...
că singurul lucru pe care ți-l cer
singurul lucru... este fidelitatea?
Nu ți-am spus să nu ieși cu tipul ăla, Katz...
- Ba da, dar acum... - Azi după-amiază te-a adus...
din nou acasă cu mașina. Ai petrecut ziua cu el, nu-i așa?
Te-ai culcat cu el, nu?
- Nathan! - Ți-ai pus rochia cea nouă pentru el?
Ca să te dezbrace într-un motel ieftin?
Precis se pricepe la astfel de treburi.
- Stai puțin, Nathan! - Spune-i tot unchiului Nathan...
De unde știi că a adus-o acasă? Ai urmărit-o?
De unde știi că a condus-o Katz, acasă?
Vrei să știi de ce a adus-o?
Te rog, Stingo, nu!
Copilul-minune al Sudului apără târfa poloneză.
Păcat că sărbătoarea noastră a degenerat.
- Cred că ar fi mai bine să pleci, Stingo. - Nu te las singură cu el.
Nu înțelegi... Înrăutățești situația.
- Nu-l înțelegi. - Doar n-o să-l las să creadă aiurelile astea.
Să lăsăm prostiile și să bem.
Ce facem noi aici? Pentru ce toastăm?
- Ai dreptate. Îmi pare rău. - E în regulă.
Nu știu ce m-a apucat.
Pentru cel mai bun prieten al meu...
Și pentru iubita mea!
Uite ce ți-am luat.
Era împachetat, dar...
E frumos. Foarte frumos.
- Îți place? - Dacă-mi place? E minunat.
Da? E exact ca a lui Stingo.
Chiar așa?
- Am pus să-l graveze. - E minunat, minunat.
Acest toast înseamnă...
despărțirea definitivă...
de voi doi.
Despărțire de voi...
doi ticăloși, o târfă
și un gunoi sudist.
Nu m-ai prostit Stingo,
lăsându-mă să-ți citesc capodopera.
Un adolescent prăpădit...
- miorlăie după moartea maică-sii. - Încetează, Nathan.
Oricum, fii optimist...
ai putea scrie un roman comic.
- Iar acum, draga mea... - Stingo...
Vreau să-mi răspunzi la o întrebare care-mi frământă mintea de mult timp.
De mult aștept să-mi explici
cum de te afli aici...
Stai...
plimbându-te pe străzi...
Ești cochetă și umbli cu doi bărbați deodată.
La Auschwitz, milioane de morți caută un răspuns.
Spune-mi...
Spune-mi Sophie. Spune-mi dacă antisemitismul...
vestit în Polonia te-a ajutat să scapi de la moarte... în timp ce milioane au murit?
Spune-mi. Spune-mi de ce?
Explică-mi!
Spune-mi de ce...
11.379, număr norocos...
Spune-mi...
de ce mai ești în viață?
Ce trucuri ai născocit pentru a supraviețui,
pe când cei mulți mureau gazați la Auschwitz?
- Explică-mi! - Încetează!
Explică-mi!
- Las-o în pace! - Dă-te la o parte, băiețaș sudist!
Pleacă!
Pleacă și nu mai veni aici!
Pleacă!
Plec, au sosit. Mă întorc, două camere goale.
Nici urmă de Nathan și Sophie. A urcat-o într-un taxi...
și au plecat. M-a jignit îngrozitor.
- Dr. Blackstock? - Da.
Sunt Stingo, un prieten al Sophiei Zawistowska.
"Scriitorul cu care se mândrește".
- Încerc să dau de ea. - "Nu locuiți în aceeași casă?"
S-a mutat aseară.
"Azi-dimineață nu se simțea prea bine. Am fost îngrijorat din cauza ei".
- "O fată foarte drăguță". - Știți unde o pot căuta?
"Dar prietenul ei"?
Cred că s-au despărțit.
"Poate s-a dus la o prietenă".
Nu cunosc niciuna.
"Era o poloneză, Sonia Wozinska, lucra la Colegiul Brooklyn".
Îmi amintesc de ea. Era Sonja Wajinska.
Aveți o angajată Sonja Wajinska?
Nu, îmi pare rău. S-a întors în Polonia acum șase luni.
Dar dacă doriți, pot să vă dau adresa.
Mulțumesc. Cunoașteți o prietenă a ei, Sophie Zawistowska?
Da.
Da, a vizitat-o pe Sonia o singură dată.
O știu de la Universitatea din Cracovia.
E fiica profesorului Bieganski.
I-ați fost student?
Am ascultat o conferință și a fost de ajuns.
Vorbea deschis despre naziști.
Îl obsedau.
Probabil fiindcă și ei urau evreii.
Naziștii l-au omorât.
Au adunat profesorii fără să le verifice convingerile politice.
Cred că vă înșelați.
Vă voi arăta imediat...
Zbigniew Bieganki...
Uitați, "Bieganski"...
"profesor de Drept la Universitatea din Cracovia"...
"între 1919 și 1939"...
"Cunoscut pentru atitudinea antisemită".
"A interzis studenților evrei să stea la cursuri alături de studenții polonezi".
"I-am spus Yettei că plec".
"Primisem o scrisoare de la tata".
"Moștenise o fermă în Sud și știind că rămăsesem fără bani
mi-a propus să mă întorc acasă."
"Nu mai puteam rezista în Brooklyn".
Bună!
Sophie? Te-ai întors!
Da. Bună, Yetta.
Am venit să-mi iau lucrurile.
- Știi ceva de Nathan? - Nu, nimic.
A venit azi-dimineață să-și ia restul lucrurilor.
În regulă.
Stingo?
Da.
Regret cele întâmplate aseară, dar...
Nathan n-a vorbit serios de cartea ta.
Știi asta, da?
Îi place ce scrii.
Acum nu mai contează.
Dar... vreau să spun...
"noi" rămânem prieteni.
Eu plec acasă.
Acolo, voi putea scrie mai bine.
Noi te-am distras.
N-are nici o legătură cu voi.
Azi am vorbit cu dr. Blackstock.
Stingo. M-ai căutat?
Trebuia să-ți fi lăsat un bilet.
Dar nu m-am gândit la asta. Îmi pare rău.
Regret că ai fost îngrijorat pentru mine.
Credeam că prietena ta Sonja știe unde ești.
Sonja? Sonja Wajinski? Ea s-a întors în Polonia.
Știu.
Am mers la Colegiul Brooklyn.
A lucrat pentru un profesor de acolo.
Da.
Cred că îl știi,
ți-a cunoscut tatăl...
Da, pe tatăl meu...
L-a ascultat pe tatăl tău...
la Universitatea din Cracovia, unde preda.
Deci, ți-a spus totul despre tata?
Sophie, de ce m-ai mințit?
Am mințit, știi de ce?
Mă temeam...
Mă temeam că voi rămâne singură!
Așa că...
Adio... prietene.
Sophie, aș vrea să înțeleg...
Aș vrea să știu adevărul.
Adevărul?
Nu-ți va servi la nimic, să știi.
Tu crezi că, aflând adevărul,
mă vei înțelege și-mi vei ierta toate minciunile.
Promit să nu te părăsesc.
Nu spune asta.
Nimeni n-ar trebui să promită așa ceva!
Adevărul? Nici măcar nu mai știu care e adevărul
după atâtea minciuni...
Tatăl meu...
Cum pot să explic cât de mult mi-am iubit tatăl?
El credea în perfecțiunea umană.
În fiecare noapte mă rugam lui Dumnezeu...
să mă ierte pentru că-mi dezamăgeam tatăl
și-L imploram pe Domnul...
să mă facă vrednică de măreția lui.
Am crescut.
Mă maturizasem. Eram măritată...
când am înțeles că îl uram profund.
Era iarna anului 1938.
Tata lucra la un discurs intitulat...
"Problema evreilor din Polonia".
De obicei, dactilografiam...
fără să rețin vorbele, dar...
atunci am remarcat un cuvânt care se repeta și pe care nu-l mai auzisem.
"Soluția pentru problema evreiască...
este "vernichtung".
Exterminarea.
M-am dus atunci în ghetou...
aproape fără voie.
Am stat acolo, nu știu cât...
privind oamenii condamnați la moarte de tata.
Acești oameni, bărbați, femei, copii, trebuiau... "vernichtung".
Exterminați.
Mi-am amintit că trebuia să termin discursul.
Grăbindu-mă, am făcut multe greșeli.
M-am dus la Universitate, dar tata
n-a avut timp să-l corecteze.
L-a citit cu toate greșelile, în fața atâtor oameni...
S-a înfuriat și când s-a terminat a venit la mine...
Eram cu soțul meu, bineînțeles..
Și m-a făcut de râs în fața lui și a celorlalți.
N-am avut curajul să spun nimic despre evrei.
De atunci, nici el, nici soțul meu n-au mai avut încredere în mine.
Apoi, în Varșovia...
am avut un iubit...
care era așa bun cu mine.
Trebuie să ne ajuți, Sophie!
N-o mai chinui!
"Josef locuia cu sora sa vitregă, Wanda
conducătoare a mișcării de rezistență."
Ce este?
Iată o fotografie a copiilor respinși
de programul de germanizare "Lebensborn".
Sunt copii...
luați de la părinți polonezi...
care, inițial s-a crezut...
că ar avea trăsături ariene.
Au fost duși în Germania
și crescuți ca germani.
Dar ulterior s-a considerat
că erau rasial necorespunzători...
Necorespunzători.
Și au fost sortiți pieirii.
Tot ce îți cerem este să traduci câteva documente furate de la Gestapo.
Nu pot.
Nu pot să-mi pun copii în pericol.
Copii tăi ar putea urma la rând.
Nu, nu. Nu vreau să mă implic.
Două săptămâni mai târziu...
Josef a fost ucis de Gestapo.
I-au tăiat gâtul.
Cât erau de curajoși.
Doamne, cât erau de curajoși!
La scurt timp după moartea lui Josef...
am fost arestată.
M-au trimis la Auschwitz împreună cu copii.
Când trenul a ajuns la Auschwitz...
nemții au făcut trierea.
Ei hotărau cine trebuia să trăiască și cine să moară.
Jan, băiețașul meu...
Jan, băiețașul meu, a fost trimis în "Kinderlogg"...
lagărul pentru copii.
Iar fetița mea, Eva, a fost trimisă la crematoriul II.
A fost exterminată.
Vorbeam perfect germana...
și aveam noțiuni de secretariat...
foarte bune, mulțumită tatălui meu.
Am ajuns să lucrez...
pentru Rudolf Hoess...
comandantul lagărului de la Auschwitz.
În acea zi, când m-au dus să lucrez pentru Hoess...
m-au obligat să merg pe lângă blocul 25...
Acolo erau ținuți prizonierii selectați pentru exterminare.
Oamenii stăteau acolo zile întregi, fără haine sau apă.
Întindeau mâinile printre gratii plângând și implorând.
"Ea va fi secretara comandantului".
Du-o jos, la duș.
Dă-mi hainele.
Aici e dușul.
Folosește săpunul dezinfectant.
Miroase urât și arde pielea dar e obligatoriu.
Pantofii.
Pune pantofii aici.
Te rog, nu-i lua sunt cadou de la tata.
Cum i-ai păstrat în lagăr?
I-am ascuns... Te rog...
Dacă îi găsește, ți-i ia.
O să-i ascund, e tot ce am.
Bine.
Mulțumesc.
Nu-ți fie teamă, ne poți ajuta.
Vrei să ajuți rezistența?
Ce pot face eu?
Emmi Hoess are un radio. Camera ei e sub biroul tatălui...
...când te duci la lucru dacă poți să iei radioul...
adu-l aici iar noi îl vom strecura afară.
Sigur, eu vă dau radioul...
voi îl scoateți iar eu, voi fi împușcată pentru furt.
Câștigă încrederea lui Hoess.
Dar cum?
E bărbat, iar tu, femeie.
Asta-i bună!
Sunt cheală, slabă, și put a dezinfectant...
Grozav.
Te înșeli, arăți ca o nemțoaică.
Vorbești și limba cultă. O să lucrezi singură cu el...
...iar el e un bărbat nefericit.
- Atunci ajută-mă și tu! - Cu ce?
Găsește-mi fiul.
Numele lui e Jan. E în lagărul pentru copii.
Ce vrei să știi?
Dacă... el... este...
- Dacă este în viață, da? - Da.
Înțeleg.
Poate Hoess aranjează să-i dea drumul.
Am făcut prăjitura preferată a lui Himmler.
Ea este noua secretară din lagăr.
Duceți-o în birou.
Himmler nu poate rămâne la masă.
Crezi că o face înadins?
De ce spui asta?
Ziceai că evadările și construcțiile neterminate l-au supărat.
Destul!
Tâmpitul de gardian a dus-o în bucătărie înainte de dezinfecție.
- Dar copii... - Sunt perfect sănătoși.
Asta pentru că sunt bine hrăniți.
Dar dacă plecăm?
Se vor sacrifica la fel ca ceilalți copii germani.
Arăți bine.
N-am mai băut de când am plecat de aici.
Îți poți imagina?
Tata m-a întrebat ce fel de medicină practic aici.
Ce puteam să-i spun?
Joc rolul lui Dumnezeu.
Hotărăsc cine trebuie să trăiască și cine să moară.
Nu asta face El?
Ești tânăr, nu știi ce a îndurat Germania înfrântă.
Mila nu e compatibilă cu supraviețuirea.
În lagărul copiilor e o epidemie.
Mor ca muștele.
N-ai voie să fii așa sensibil.
"...o trăsătură comună celor din sud..."
"...este o minte mai înceată...
Vorbesc prea repede?
Nu, domnule comandant.
Scuză-mă!
Scuză-mă, dacă te deranjez...
dar cred că dacă ai merge la Berlin...
să-i spui lui Himmler că ordinul e nedrept...
poate s-ar răzgândi.
Nu e nimic de făcut, suntem transferați.
Pastilele mele, repede!
- Să chem doctorul? - Taci, e de suportat.
E mai bine acum.
Medicamentul e un miracol.
Mă bucur, domnule comandant.
Stai jos.
Cum ai ajuns aici?
Puțini au norocul să obțină acest post.
Eu cred că...
a fost destinul...
...destinul m-a adus la dvs...
...căci știu că numai dumneavoastră puteți înțelege.
Ce să înțeleg?
S-a produs o greșeală.
Pot să vă arăt ceva?
E un document polonez sugerând "soluția finală" pentru evrei.
L-am ajutat pe tata să-l scrie.
Am fost arestată pe nedrept.
Pretinzi că ești nevinovată.
Recunosc delictul minor pentru care am ajuns aici...
Sunt însă o simpatizantă a național-socialismului.
Am activat în războiul sfânt împotriva evreilor.
Broșura aceasta dovedește adevărul.
Vă implor, aveți puterea de a-mi dărui libertatea.
Vă rog...
Fiind poloneză, ești inamica Reich-ului...
și așa vei fi întotdeauna...
chiar dacă nu ești vinovată de nici o crimă.
Ai cochetat cu mine fără rușine.
E greu de crezut că ești poloneză...
cu o față perfect germană și felul în care arăți...
...cu pielea frumoasă și structura feței...
Tipic ariană.
Ești deosebit de atrăgătoare.
Femeile ariene sunt pure și strălucitoare...
...cu pielea frumoasă...
...cu păr frumos...
...care mă inspiră...
...să idolatrizez frumusețea.
Un moment!
Mă scuzați, dar doamna Hoess are o întrebare.
Doamna Hoess întreabă dacă Iphigenie poate merge la teatru după gripă
sau trebuie consultat dr. Schmidt?
Dacă doamna Hoess crede că e bine să meargă, atunci și eu cred la fel.
Aș risca mult să am o relație cu tine.
Aș face-o, dacă n-aș pleca.
Dar trebuie să plec. La fel și tu.
Mâine te trimit înapoi în lagăr.
Domnule comandant, știu că nu pot cere prea mult pentru mine...
...și că trebuie să respectați regulile.
Dar vă implor să faceți ceva pentru mine.
Am un fiu în lagărul copiilor. Îl cheamă Jan...
Se numește Jan Zawistowski și are 10 ani.
Mă tem pentru sănătatea lui.
Vă implor, încercați să-l eliberați.
E mic și foarte plăpând.
Vă rog...
Dacă aspectul meu v-a impresionat cât de puțin...
...vă implor s-o faceți pentru mine.
Nu cer eliberarea mea, ci a copilului. Vă rog.
E dezgustător să încalc regulamentul pentru atâta lucru.
Există o cale legală, există programul "Lebensborn".
E un candidat perfect pentru asta.
Mutați-l acolo.
Trimiteți-l în Germania, ca să fie crescut ca un bun german.
E blond, arată ca un german...
și vorbește germana la fel de bine ca mine.
Vedeți, băiețelul meu, Jan...
e potrivit pentru programul "Lebensborn".
Mâine îl voi aduce aici.
Îl poți vedea, apoi voi aranja mutarea lui.
N-ai ce căuta în camera asta.
Mă scuzați domnișoară, eu doar...
Voiai să furi radioul.
O să-i spun tatei să te pedepsească.
Jur că voiam doar să-l privesc.
Am trecut pe aici atât de des și doream să-l văd...
...atât de mic, atât de plăcut.
Nu-mi venea să cred că funcționează.
Minți. Vroiai să-l furi.
Se vede după privirea ta.
Crede-mă, n-am vrut să-l iau.
Ba da, e scump. Costă 70 de mărci.
Vrei să ai muzică în beci, poloneză murdară!
Mama spune că polonezii sunt hoți mai răi decât țiganii...
...și mai murdari.
Puți.
Trezește-te! Ai leșinat.
Respiră, aerul rece înviorează.
Rămâi întinsă pentru ca sângele să-și reia circulația.
O palmă e necesară, conform regulilor de prim ajutor.
Ridică-te și sprijină-te de pat.
Ești frumoasă.
Mama te crede suedeză.
Ce reprezintă semnul de pe rochia ta?
Medalia de la Campionatul de Înot.
Am fost campioana clasei. Aveam 8 ani.
Unde a fost asta, Emmi?
La Dachau, acolo era mai frumos.
Aveam o piscină doar pentru copii ofițerilor.
Să-ți arăt albumul meu.
Aici, eram bebeluș.
Aici, sunt eu, primind medalia.
Piscina de la Dachau.
Aici sunt cu mama.
Tot eu...
...cu tata.
Mă dezbrac.
Poate mergem mâine să înotăm.
Grozav, tată.
- Noapte bună, Emmi. - Noapte bună, tată.
În noaptea aceea...
îmi repetam la nesfârșit...
"Mi-am salvat băiețelul, mi-am salvat băiețelul".
"Mâine am să-l văd!"
"Și-mi voi lua rămas bun de la el".
"Iar el va scăpa".
Doamne, cât am fost de fericită în noaptea aceea!
Cât am sperat!
Dar Hoess nu și-a respectat promisiunea.
N-am aflat niciodată ce s-a întâmplat cu băiatul meu.
Iată de ce...
nu mai vroiam să trăiesc.
Apoi, Nathan m-a făcut să trăiesc pentru el.
Trăiește pentru mine, Sophie.
Trăiește pentru mine.
Of, Doamne! Ce ți-am făcut?
Fii atent!
Stingo!
Nathan, căratul mobilei nu e de tine!
- Pune jos fotoliul! - Pune jos fotoliul.
- Stingo! - Telefonul.
E dr. Landau, fratele lui Nathan.
Mulțumesc.
Sunt Larry. Fratele lui Nathan.
- Da, Larry! - Nathan mi-a vorbit mult de tine.
- Știu că sunteți prieteni. - Mi-a vorbit de tine.
Am putea să ne întâlnim?
Sigur. Spune-mi unde și când.
Fratele meu te prețuiește mult.
Nathan are o minte strălucită și cunoștințe vaste.
Crede că vei ajunge un...
mare scriitor, așa cum își dorea să fiu eu.
Te rog, ia loc.
Are talent pentru absolut orice.
Ți-a spus ție și lui Sophie, că e cercetător biolog.
La Pfizer.
Treaba cu biologia e invenția lui.
Nu are nici o diplomă. Toate astea sunt simple invenții.
Adevărul e că... e nebun.
- Dumnezeule! - Sunt cazuri...
care nu se manifestă ani întregi și criza apare brusc.
Are o slujbă la Pfizer, la bibliotecă.
Eu i-am găsit postul. Acolo poate citi în voie...
fără să deranjeze pe nimeni. Ocazional îi ajută...
pe biologii angajați.
Nathan nu m-ar ierta dacă ar afla că ți-am spus toate astea.
M-a pus să jur că Sophie nu va afla nimic.
Ironia este că în copilărie era talentat în toate.
Profesorii îi prevedeau un viitor strălucit.
Oricine garantează pentru un asemenea copil.
La 10 ani, ni s-a spus că geniul are schizofrenie paranoică.
De atunci, studiile lui au fost doar...
în ospicii foarte scumpe.
Eu ce pot face?
Dacă se lasă de droguri...
există o șansă.
Droguri? Ce ia?
Benzedrină, cocaină.
- Nu știai? - Nu, nu știam.
Nu-ți cer să-l urmărești, dar raportează-mi telefonic ce face.
Regret că te implic astfel.
Nu cred că înțelegi.
Îi iubesc pe amândoi.
Sunt prietenii mei.
Bună dimineața, domnule Stingo.
Ne îngrijora soarta ta pe drumul de întoarcere la Plantația Roz.
Domnișoara Sophie voia să trimită potera să te caute.
- Ești răpitoare, domnișoară. - Mulțumesc.
Ce faceți în seara asta?
Vino, draga mea.
A fost surpriza lui Nathan pentru mine ca să te surprindem cu această atmosferă sudistă.
Cartea ta mi-a stârnit interesul pentru Sud.
Spune-i de călătorie.
Domnișoara Sophie și cu mine am discutat despre posibilitatea...
unui voiaj în octombrie.
Nu știu dacă domnișoara Sophie...
Desigur.
...poate va fi voiajul de nuntă...
Vino cu noi ca prieten...
și cavaler de onoare.
Am onoarea...
să te cer în căsătorie.
Te voi păstra în inimă până ce moartea ne va despărți.
Cu acest inel...
Mă încredințez ție.
Tradiția cere ca mirele să facă un dar...
cavalerului de onoare.
I-am spus lui Nathan, că o vreme nu vei mai scrie
ca să poți câștiga bani și asta l-a întristat nespus.
Nathan, nu pot accepta.
Stingo, nu-i refuza.
Nu-ți irosi talentul.
Bine, accept și îți mulțumesc.
Viitoarea doamnă Landau...
mă onorează cu acest dans.
Ai aflat de Nathan.
Ce anume?
Nu știi?
Deocamdată e secret.
Dar mi-a mărturisit că el și echipa lui...
au descoperit tratamentul polio...
în casa mea.
Păcat că Saul al meu n-a apucat această zi.
- Mașina, doamnă Zimmerman. - Vin.
Ce ți-a spus Nathan?
Nu l-am văzut.
A plecat cu Sophie acum două ore.
Te căuta să lămurească ceva.
Poftim?
Sophie îi spunea mereu că se înșeală.
Nu știu ce blestemăție a mai scornit acum.
Ți-am spus să fii cu ochii pe el.
Data viitoare să mă asculți.
Am lucruri mai bune de făcut.
- Știi unde e acum? - Nu.
- Bună. - Blestemat să fii în veci.
Nathan?
- Ești teafără? - Da. E în regulă.
- Ce-ai la mână? - Voia să mi-o rupă.
M-am speriat și am fugit. Are o armă, Stingo.
Și cred că o va folosi.
Nu trebuia să-l las acolo.
Trebuie să ne ducem...
- Nathan? - Stingo.
Ascultă-mă!
E în regulă? Nathan!
- Of, Doamne! - Nathan!
- Dragul meu, mă ierți? - Întoarce-te al iubitul tău!
- Pleacă de la telefon, târfă! - Știi că te iubesc.
Nu mai vreau să vorbesc cu tine.
Nathan, te iubim atât de mult.
Nu ți-am făcut niciun rău.
Spune-ne unde ești.
Vă blestem fiindcă m-ați trădat...
tu, cel mai bun prieten.
M-ai mințit zilnic cu rânjetul tău dar am aflat citindu-ți manuscrisul.
"Ah, Nathan. Îți mulțumesc".
Te-ai culcat cu femeia cu care voiam să mă însor.
Vorbesc de trecut, căci nu-mi trebuie o târfă ieftină
care se tăvălește cu un mucos din Sud.
Venim să te luăm. Unde ești?
Rămâneți acolo. Vin eu la voi.
- La amândoi. - Iisuse? Nathan!
Nu plecați. Știi ce am să fac...
...porc nerușinat? Ascultă!
- Acum vin să mă răzbun. - Of, Doamne!
L-am sunat pe fratele lui la birou.
Larry e în Toronto.
Trebuia să rămân acolo.
Poate îl ajutam.
N-a mai fost așa până acum.
Putea să ne omoare.
- Putea să ne omoare pe amândoi. - Nu mă tem de moarte.
Mă tem doar că va muri fără mine.
Mulțumesc.
Stingo.
Unde mergem?
Vreau să-ți arăt orașul Washington și Casa Albă.
Poate îl vedem și pe președintele Harry Truman.
Unde mergem, de fapt?
Te duc la o fermă din sudul Virginiei, de care ți-am povestit.
De acolo se ajunge ușor la Richmond.
Și putem cumpăra un fonograf și niște discuri.
Ce vrei să spui cu "ne stabilim acolo?"
Te iubesc foarte mult, Sophie.
Și vreau să fii soția mea.
Vei locui la fermă cu mine.
Mă vei ajuta să-mi scriu cărțile...
Vreau să întemeiem o familie
pentru că... te iubesc foarte mult.
Crezi că tu m-ai putea iubi?
Stingo, am peste 30 de ani.
Ce-ți trebuie o poloneză bătrână ca mine?
Mă descurc!
"Bătrână"...
Nu vorbi așa.
Pentru mine vei fi întotdeauna...
pe locul întâi.
Bine. Atunci mergem acolo.
Putem locui acolo o vreme iar apoi...
Nu ne căsătorim încă pentru că vom hotărî asta mai târziu.
Sophie, în locul în care mergem trebuie să fim căsătoriți.
Sunt și ei creștini, știi?
Ne vom căsători curând, eu te iubesc de mult.
Știu că ții la mine.
Cu timpul, totul va fi bine.
Va fi bine.
Nu e doar diferența de vârstă, Stingo.
Ți-ar trebui altă mamă pentru copii tăi.
Doar pe tine te vreau.
N-ar fi drept ca ei să aibă asemenea mamă.
Vor fi cei mai norocoși copii din lume.
Simt că am să mor.
Acum îți voi spune ce n-am mai spus nimănui.
Niciodată, dar trebuie să beau ceva mai întâi.
Îmi dai ceva de băut?
Când am plecat la Auschwitz era primăvară.
Când am ajuns acolo era o noapte caldă și frumoasă.
Mamă, mă doare.
Toți evreii, în stânga.
Ești foarte frumoasă.
Aș vrea să mă culc cu tine.
Ești poloneză?
Tu.
Ești o nenorocită de comunistă?
Sunt poloneză.
M-am născut la Cracovia. Nici eu, nici copii mei nu suntem evrei.
Nu sunt evrei. Sunt de rasă pură. Eu sunt creștină.
Sunt catolică.
Nu ești comunistă?
- Ești credincioasă? - Da, cred în Iisus Hristos.
- Iisus, Mântuitorul? - Da!
N-a spus El...
"Lăsați copii să vină la Mine?"
Poți păstra doar unul dintre copii.
- Poftim? - Păstrezi doar un copil.
Celălalt trebuie să dispară.
Adică trebuie să aleg?
Fiindcă ești poloneză, și nu evreică,
ai privilegiul să alegi.
Nu pot alege! Nu pot alege!
- Taci! - Nu pot alege!
Alege, altfel îi luăm pe amândoi!
Alege!
Nu mă siliți să aleg! Nu pot!
Altfel, îi iau pe amândoi.
Taci odată! Destul!
Ți-am spus să taci și să alegi.
Nu mă obligați să aleg! Nu pot!
- Atunci îi iau pe amândoi. - Nu pot alege.
Luați amândoi copii!
Mai repede!
Luați fetița!
Luați-o pe cea mică!
Luați fetița!
Bine, mâine mergem la fermă.
Dar te rog, Stingo, nu vorbi de căsătorie...
...Sau de copii.
Mi-a ajuns...
Mergem să trăim acolo o vreme.
"Aveam 22 de ani, eram virgin și o țineam în sfârșit în brațe...
pe zeița visurilor mele".
"Eu eram neobosit, iar Sophie își înăbușea amintirile amare".
Acum îmi dau seama că încercam cu disperare să învingem moartea.
Dragul meu Stingo...
Ești un amant minunat. A trebuit să plec...
iartă-mă că nu mi-am luat la revedere, dar trebuie să mă întorc la Nathan.
Crede-mă că vei găsi o femeie minunată care să te facă fericit la ferma pe care o visezi.
Dar, când m-am trezit, mă gândeam cu groază și disperare la Nathan.
Atât de plină de vină și gânduri despre moarte.
De parcă-mi curgea gheață prin vene.
Așa că trebuie neapărat să fiu cu Nathan din nou, orice ar însemna asta.
S-ar putea să nu ne mai vedem,
dar crede-mă că întâlnirea cu tine a însemnat mult pentru mine.
Ești un amant minunat, Stingo.
Sophie
Lucra într-un laborator farmaceutic.
Cianura găsită lângă pat era de la laboratorul unde lucra.
- Ce laborator, știi? - Nu sunt sigur.
"Așterne acest mare pat,"
"Așterne-l cu teamă".
"Pân' la ziua judecății S-adaste așa gătit".
"Fie-i salteaua întinsă Și pernele moi."
"Nu lăsa soarele cu aurie larmă"
"Să tulbure acest lăcaș".
Astfel s-a sfârșit călătoria mea...
inițiatică în ciudatul Brooklyn.
Am dat frâu liber mâniei și durerii pentru Sophie, Nathan...
și altor mii de martiri...
fii ai acestui pământ.
Recăpătându-mi vederea...
am zărit raze de lumină reflectate în apele murdare ale râului..
Nu era ziua judecății, ci doar o dimineață.
O dimineață minunată.
Sincronizare și corectare: muLineZu